Nej, Louis. Trim ikke hækken fra toppen og nedefter.
Gør det nedefra og op.
- Ja, miss Lauler. - Ingen buskede hække.
- Vi har talt om det her.
Ja, mange gange.
Jeg trimmer buskene selv. Giv mig den der.
- Ja. - Tak.
- Du kan slå græsset. - Det gjorde du i går.
- I rudermønster. - Ja.
Så kan du vel tage hjem. Tak.
Den her er slet ikke skarp.
Louis, du må slibe saksen.
- Jeg kigger i bilen. - Tak.
Det her er meget bedre.
Det ser godt ud.
Tak for din godkendelse.
Vi plejer at lade dem ligge på gulvet, så tak skal du have.
Tak, du kære.
Goddag, miss Lauler. Jeg hedder dr. Morgan.
Der står, at det var en ulykke.
- Tror du, at jeg lyver? - Jeg gør bare mit arbejde.
Hvordan kan I kalde disse for kitler?
- Kalder du kørestole for triumfvogne? - Frue...
Kald ikke en kvinde for "frue". Det får hende til at føle sig gammel.
- Jeg er ked af det. - Er du ked af det?
Du tog fire Clonazepam med en flaske rødvin.
Jeg var træt og tørstig.
Du slår mig ikke som en person, der gør ting ved en fejltagelse.
Det er det indtryk, som jeg får af dig.
Jeg vil tage nogle prøver, okay?
Hvis du ikke ønsker det, så blæser jeg på det.
DØDSANNONCER
"Elsket lærerinde død" Af Anne Sherman
"... omgivet af sine nære og kære ..."
"... en rar og omsorgsfuld kvinde ..."
"... venner og familie."
"Hun var elsket af alle."
Hej, det er Anne Sherman.
RUTH NEWMANS NEKROLOG
- Ved du, hvem jeg er? - Ja. Nej.
Din forgænger kendte mig godt.
Min far?
Jeg hedder Harriet Lauler.
I de sidste 25 år har det her blad overlevet
takket være al reklamepladsen, jeg har købt hver måned.
Lauler Advertising.
Hvad kan jeg gøre for dig, miss Lauler?
- Jeg kræver en formel præsentation. - Fint.
Mit navn er Ronald Odom. Jeg er chefredaktør.
- Jeg blev uddannet i Ohio University. - Mr. Odom.
- Jeg giftede mig med Katie Sparrow. - Mr. Odom.
Jeg kræver ikke en formel introduktion af dig.
- Hallo. - Hvad er der?
- Følg med. - Hvorfor?
- Jeg er din chef. - Vil du fyre mig?
Så let slipper du ikke.
- Miss Lauler, det her er Anne Sherman. - Miss Sherman.
Lad os tale i enrum, tak.
- Sæt dig ned. - Jeg står bare.
Du kan vel sætte dig ned, når jeg har et jobtilbud.
- Jeg har allerede et job. - Sæt dig ned, miss Sherman.
Lois Schenken var en kælling.
"Lois Schenken, en utrættelig dyrerettighedsaktivist
døde i går som 78-årig."
- Ja, det skrev jeg. - Ja.
Ved du, hvorfor Lois Schenken elskede dyr så højt?
Fordi folk hadede hende.
De hadede hendes fester, sladder og dyre smykker.
Kun hjemløse hunde kunne klare Lois Schenken i mere end syv minutter.
De personer, jeg talte med, havde kun pæne ting at sige.
Hun var død, og de var høflige.
"Eugene Baker havde musik i sit hjerte og altid en sang på læberne."
"Eugene Baker sange berørte alle, som han mødte."
Ved du, hvorfor han sang? Han var en fyldebøtte.
Det kan jeg ikke skrive i dødsannoncen.
"Efter lang tids sygdom døde Mary Ramos og efterlod et uforglemmeligt ..."
Ja, hun havde syfilis. Det er ikke noget, man skriver om.
Jeg kendte disse mennesker.
Jeg beklager.
- Nej, de var frygtelige mennesker. - Så beklager jeg ikke.
Men du fik det til at lyde, som om de var pragtfulde.
Du fik deres liv til at virke betydningsfulde.
Det skal du også gøre for mig.
- Skal jeg skrive din dødsannonce? - Ja.
Godt. Jeg er den, der skriver dødsannoncer.
Så jeg kommer til at skrive din dødsannonce.
Jeg vil have, at du skriver den nu.
Aha. Kommer Ron tilbage?
Det er det forkerte spørgsmål. Det rette er: "Hvorfor?"
- Hvorfor? - Godt spørgsmål.
Jeg er en ansvarsfuld kvinde. Jeg bliver aldrig overrasket af noget.
Og jeg løser altid alle mine problemer.
Som en fornuftig kvinde kan jeg ikke overdrage nekrologen til tilfældighederne.
Men sådan gør folk. Det har man gjort i flere hundrede år.
Hvis jeg brød mig om andre mennesker, ville jeg ikke være den, jeg er i dag.
Og jeg har opnået meget.
Hvordan mine bedrifter vil blive husket af dig
er af største interesse for mig.
Her er navnene på nogle hundrede personer.
Jeg har sat dem i alfabetisk orden.
Jeg har også tilføjet egnede restauranter, hvor du kan diskutere mig.
Hvad med din familie?
Jeg har en datter, som jeg ikke har talt med i mange år.
Jeg har en eksmand. Han er en narrøv.
- Hvilken tidslinje taler vi om? - Mandag.
- Nej. - Jo.
Jeg vil have den på mandag. Jeg har planer.
Du kan gå nu. Du ved, hvad jeg vil have.
Hej. Hun er en rigtig mær.
- Jeg er med. - Det tror jeg ikke, Ron.
- Du må gøre det. - Hvorfor?
Førhen var den kvinde avisens velgører.
Og vi kunne bruge hendes velgerning, når hun går bort.
- Hvad mener du? - Se dig omkring.
Vi er på spanden.
Den digitale alder var ingen døgnflue.
- Hvem havde gættet det? - Alle.
- Hvorfor siger I alle det? - Mister jeg mit job?
- Alle kan miste deres job. - Okay.
- Så hvad skal jeg gøre? - Gør hende glad.
- Her er Robin Sands på KOXA. - Hej, Robin Sands.
- Jeg spiller uafhængig musik... - For uafhængige sjæle.
- Hvor længe var du og Harriet gift? - Lidt over 19 år.
Hun ville ikke tage mit efternavn, da vi giftede os.
Hvem gjorde den slags dengang ud over Harriet Lauler?
Ja, jeg får det indtryk, at hun er...
Kontrol er meget vigtig for Harriet.
Hun bad dig jo om at skrive sin nekrolog, mens hun stadig lever.
Man kan vist roligt sige, at kontrol er vigtigt for Harriet.
Har hun altid været sådan?
Da hun indledte sin karriere, var det en helt anden verden.
Altså, de mænd, som hun arbejdede med. Eller arbejdede for.
Hun var nødt til at være dobbelt så god, klog og stærk.
Og det var hun også.
Hun har altid ment, at hun havde ret. Altid.
Men en ting, der med sikkerhed fik hende til at lyse op
var at høre, at hun tog fejl.
Hvis man var villig til give Harriet kamp til stregen
og bevise, at hun tog fejl, blev hun henrykt.
Og hun ville le.
Hun erkendte aldrig sine fejl.
Men at høre den latter...
Det var nok for mig.
Hvad med din datter?
Spørg ikke Elizabeth, hvis du vil høre pæne ting om Harriet.
Tro mig.
Held og lykke.
Det får du brug for.
Jeg er Anne Sherman fra Bristol Gazette.
Jeg vil tale om Harriet Lauler.
Hun sagde: "Hvis jeg vil høre din mening, beder jeg om den."
- Hvordan kender du Harriet? - Jeg var hendes gynækolog.
- Hvordan blev du Harriets frisør? - Hun kom ind og sagde: "Klip mit hår".
Jeg sagde, at jeg havde travlt med en kunde, men hun sendte hende ud.
Jeg ringer fra Bristol Gazette og vil tale om Harriet Lauler. Hallo?
Jeg lærte for længe siden
at hvis man ikke har noget pænt at sige om nogen
skal man ikke sige noget overhovedet.
Hun ville altid undersøge sig selv. Hendes diagnose var altid korrekt.
Jeg måtte give hende pengene tilbage.
En meget hadsk kvinde.
Jeg hadede hende. Jeg hader hende så inderligt.
Så inderligt.
Hvad synes du om Harriet?
Det har krævet mange timers terapi ikke at tænke på hende.
Kan du ikke sige noget pænt om hende? Bare én ting?
Det ville være rart, hvis hun var død.
Hun er en menneskelig sort sky.
Den vredeste vagina øst for Kina.
"Giv mig oblaten sådan og vinen sådan." "Vinen smager forfærdelig."
- Slet ingenting? - Nul og niks.
Jeg kan ikke...
HARRIET LAULERS NEKROLOG
- Er det, hvad du har skrevet? - Første udkast.
- Nej, det er den første paragraf. - Det er kortfattet.
- Det er kun en paragraf. - Det er kort og koncist.
- Nej, det er en tabers liv. - Det ville jeg ikke kalde det.
Hvad ville du kalde det?
For du har virkelig ikke indfanget et imponerende og vigtigt liv.
Jeg gjorde mit bedste.
Det er meget ulykkeligt for os begge.
- Jeg havde ikke så meget råstof. - Du havde mit liv.
Jeg gjorde mit bedste.
Jeg overvurderede vist din skriftlige formåen.
- Med al respekt... - Så du respekterer mig?
Problemet er ikke mit skriveri.
- Hvad er problemet så? - Emnet. Du er problemet.
- Hvabehar? - Du er problemet.
- Hvor vover du? - Nej, undskyld mig.
Men hvor vover du? Ingen, og jeg mener ingen, havde noget pænt at sige om dig.
Ingen kolleger, ingen venner og især ikke familie.
- Hvad sagde du? - "Især ikke familie."
Ud af mit hjem.
Jeg er bare ærlig over for dig.
Havde du ventet, at de ville hylde dig?
Så har du virkelig mistet jordforbindelsen.
Ud af mit hjem! Straks!
Strigle!
- Harriet, hvad laver du her? - Jeg vil ikke blive voldtaget herude.
- Ved du, hvad klokken er? - Sæt dig ned, tak.
- Vi må tale sammen. - Hvad er det for noget bras?
Det er dødsannoncer fra forskellige blade rundt om i landet.
Jeg vil have dig til at læse dem og se, hvad andre har skrevet.
Jeg beklager, at du ikke kan lide det, jeg skrev.
Det var bare mig, der skrev om dit liv.
Men mit liv er ikke ovre. Endnu.
Jeg har fundet fire vigtige dele, som en god nekrolog bør indeholde.
- Virkelig? - Ja.
Et. Den afdøde bør have været elsket af sin familie.
To. Den døde bør have været beundret af sine medarbejdere.
Det ved jeg.
Tre. Den afdøde må have berørt nogens liv på en uventet måde.
Hvis personen tilhørte en minoritet eller var krøbling, er det endnu bedre.
- Fint. Og den fjerde? - Det er jokeren.
- Jeg ved ikke, hvad min joker er. - Joker?
Ja, en konstatering af sådan bredde og dybde
at den indgår i dødsannoncens første sætning.
For eksempel: "En kendt kunstelsker, Bonnie Lee Johnson, døde i dag."
Ja.
"Den tredobbelte dansemester Lou Mendoza døde i går."
- Godt, jeg har et spørgsmål. - Ja.
- Eller rettere sagt fire spørgsmål. - Fire?
Nå, fire?
Familien? Mit barn og jeg har ikke haft kontakt i flere årtier.
Mine kolleger, som du har opdaget, er ikke ivrige efter at hylde mig.
Jeg kender ingen invalide, sorte børn.
Og fire. Jeg har ingen anelse om, hvad min joker kan være.
- Det var spørgsmålene. - Ja.
- Du skal hjælpe mig med at finde svarene. - Det siger du ikke?
Jo, det gør jeg.
Du skal hjælpe med at skabe en arv i stedet for blot at nedfælde den.
Jeg vil vædde på, at du ikke får det tilbud så ofte.
- At skrive en historie, før den er forbi? - Det er præcis, hvad jeg mener.
- Så du vil forandre dit liv? - Netop.
Bliver det svært at finde en fattig, ung stakkel til mig, som jeg kan forme?
Byggemarkedet får nok en levering snart. Hylderne vil være overfyldte.
- Sarkasme, de uforstandiges angreb. - Nedladenhed, de uforskammedes forsvar.
Beklager. Pis.
Nej. Sig aldrig undskyld for noget, som du mener.
Tak for besøget.
B-2.
Jeg vil finde den kvinde, som jeg talte med.
- Wanda? - Hej.
I skal gå.
Harriet, det her er Wanda Barnes. Hun driver programmet for udsatte børn.
Hej, Wanda. Hvem driver programmet for udsatte gæster?
Bare rolig, miss Lauler. Her er ganske sikkert.
Det lyder godt. Tak.
Jeg ved, at børnene, især pigerne
ville påskønne, hvis du kom ind og talte med dem.
- Skal Harriet tale med udsatte børn? - De ville elske det.
Eller også kan hun bare skrive en stor, fed check.
Er jeg nødt til at tale med din chef igen?
Jeg mener bare, at penge gør stor forskel.
- Ikke sandt, Wanda? - Absolut.
"En kvinde, der skrev en check til et lille kulturhus, døde i går
og efterlod sig et liv med uopfyldte mål og halve løsninger."
Kan vi vende tilbage til den fede check?
Jeg hørte, at I er udsatte børn. Alle børn er udsatte.
Vis mig et barn, der ikke er udsat, så kan jeg vise jer et kommende nul.
At tage chancer er det, livet handler om. Jeg tog en chance.
Jeg gik på college.
På min tid ville ingen mand gifte sig med en uddannet kvinde.
Eller med en kvinde, der arbejdede.
Ingen mand ville have en kvinde, som han arbejdede for.
Min favorit er, at ingen ville gifte sig med en forretningskvinde.
Men det var risikoer, jeg var villig til at løbe.
Hvorfor tog du de risikoer?
Fordi jeg nægtede ikke at leve op til mit fulde potentiale.
Så I må overveje dette spørgsmål:
Er I villige til at løbe en risiko for at gøre noget dumt?
Eller er I villige til at løbe risikoen for at gøre noget storslået?
Hold da op. Jeg tror, at du gav pigerne noget at tænke på.
"Virkede god til at sælge Gajol-visdom til en flok kommende teenagere."
Alle tiders. Gajol-visdom.
Men talen rækker ikke langt.
Vi må komme tilbage og finde en rod, som vil få gavn af min klogskab.
Det bliver den uventede person, hvis liv jeg berører.
- Hej, skat. - Hej, far.
- Jeg ventede dig ikke. - Er Leigh Ann her?
Nej, hun underviser. Så kysten er fri.
- Lige hvad jeg ønskede mig. Vasketøj. - Mange tak.
- Har du startet vaskemaskinen? - Ja.
- Er du sulten? - Nej tak.
Kom nu, lad mig smøre dig en sandwich.
Jeg er ikke sulten, men tak alligevel.
- Jeg har købt den te, du kan lide. - Tak.
- Skriver du stadig essays? - Ja.
- Hvordan går det? - Langsomt, men sikkert.
Hvornår begyndte du egentlig at skrive dem?
Jeg kommer ingen vegne.
Intet pres. Jeg vil bare...
- Du burde lade nogen læse dem. - En som dig?
De er sikkert vidunderlige.
- Det er de ikke. - Altså...
Jeg tror, at du bare er hård mod dig selv.
Ser du dig selv som en person, der tager chancer i livet?
Nej.
Men din mor derimod.
Hun var en vovehals.
Er det, hvad vi kalder hende?
Det er meget længe siden. Så hvorfor ikke?
Du får det, hun gjorde mod os, til at lyde nobelt, hvilket det ikke var.
Du behøver ikke synes om det, som hun gjorde.
Jeg kunne ikke lide det.
Men hun ville have noget andet og rakte ud efter det.
Så at opfylde sine drømme er alt, der tæller?
Anne.
Jeg er lykkelig igen. Langt om længe.
Og hver dag beder jeg til, at du også er det.
HARRIET LAULER REKLAMEGENI
Hej, undskyld. Har mr. Samuels tid til at tale et par minutter?
- Og hvem er du? - Anne Sherman fra Bristol Gazette.
- Hvad drejer det sig om? - Harriet Lauler.
- Han er her ikke i dag. - Ikke?
Jeg burde have sagt det straks.
Så han er her ikke? Fint nok.
- Hvad med mr. Schmidt? - Desværre.
Så ingen af dem er her? Fantastisk.
Brenda!
Dit lille påhit vil tage flere uger at ordne.
Det behøver ikke ordnes. Min måde er bedre.
Sådan fungerer biblioteker ikke.
Jeg vil skide på, om de altid har fungeret sådan.
Decimalklassifikationssystemet fejler intet.
Hvorfor skal jeg skrive seks tal ned med et komma bare for at finde en bog?
Jeg behøver ikke noget skide komma. Jeg vil bare læse en bog.
Der har vi min ungdomsforbryder.
- Du satte bøgerne i alfabetisk orden. - Du burde takke mig.
Hej.
Wanda.
Når du bander blandt folk
er der risiko for, at nogen tror, at du er udannet.
- Hvem fanden er du? - Prøv: "Undskyld, kender vi hinanden?"
Jeg undskylder ikke. Jeg vil bare vide, hvem der blander sig?
Jeg er nok verdens mindst egnede gode fe.
- Men det er mig, der blander mig. - Hvad satan?
I stedet for "hvad satan" kan du sige "undskyld mig".
- Hvad vil du? - Hvad vil du?
Jeg forstår. Det er samfundstjeneste.
Du blev taget for spirituskørsel, ikke?
- Hvorfor tror du dog det? - Du er hvid, og du er her.
Sandt nok, men jeg er her af egen fri vilje. Ingen tvang overhovedet.
Jeg vil lære dig at kende og lade dig tage del i min mange kundskaber.
Vil du lære mig en masse lort?
Vil du lære mig nogle ting?
Vi er vist allerede begyndt.
PENSIONISTSPARKERING 9.00-16.00
Åh, fandens. Undskyld.
Lad mig flytte skraldet.
- Hvad laver du? - Det er en essaysamling.
Kan jeg formode, at du bryder dig om andre ting end døde mennesker?
Du kan formode, hvad du vil.
- Det plejer jeg at gøre. - Kan du ikke være ligeglad?
Jeg sagde ikke, jeg ikke var ligeglad.
Jeg vil have mit liv tilbage, så hvad tror du-
-at din joker kan være?
Hvad siger du til det her?
"Harriet Lauler, hengiven tilbeder af rene biler, omkom denne eftermiddag
som følge af en stafylokokinfektion, hun pådrog sig i en Volvo."
Godt, det tolker jeg som et nej.
- Sæt dig ind i bilen! - Nej!
Godt, så kører jeg bare af sted med din håndtaske.
Jeg smider skraldet derom.
Farvel.
- Bvadr. - Jeg tænkte det nok.
Du altforbarmende.
- Vil du komme ind til en kop te? - Hvad?
- Te. Vil du have en kop te? - Ja.
- Godt. Så kom. - Fint.
- For fanden da, Harriet. - Jeg havde glemt dem der.
Glemte du, at du har en kæmpe samling vinyler?
- Havde du glemt dem? - Ja.
Åh gud. 50'erne, 60'erne, 70'erne.
Hvor er resten? Begyndte du...
- Er du gået over til cd'er? - Nej.
Jeg lytter hellere til elevatormusik.
Fordi lyden er tynd og mangler nuancer?
- Flot, Anne. - Tak.
Jeg holder også af analog musik.
Hvis du ikke har cd'er, hvor er resten af dine plader så?
- Det er dem alle. - Hvorfor?
- Er du virkelig interesseret i det? - Ja.
Jeg vil gerne vide det.
Som barn elskede jeg at lytte til radioen,
Jeg elskede discjockeyerne. Jeg elskede musikken, de spillede.
De spillede musik, som var meget udforskende.
Jeg drømte mig væk, mens jeg lyttede til musik.
Så spillede de noget dårligt, der nærmest var voldeligt.
Det fik mig til at tænke over min reaktion.
Man kan vel sige, at de havde kontrol
over min spirende fantasi.
- Hvem var din foretrukne discjockey? - Bobby Dale.
Bobby Dale. Eklektisk smag.
Næsten ingen plapren og geniale sammensætninger.
Men som med alt andet blev musikken en forretning.
Musikken mistede sin sjæl.
Og mine discjockeyer blev computere.
- Så jeg holdt op med at lytte. - Men det eksisterer stadig.
Jeg lytter til stationen KOXA, der er præcis, som du taler om.
Dj'en må selv udvælge musikken. De har fuld kontrol.
Du ville elske det, Harriet.
"KOXA, uafhængig musik for uafhængige sjæle."
"Frekvens 107,2. Dit hjertes frekvens."
- Godt. - Tak.
Anne.
Joe Mueller. Jeg er her angående Harriet Lauler.
Hvad kan vi gøre for at gøre reklamen bedre?
Hvorfor er det en tegnefilm? Er det henvendt til børn?
Nej, de bruger rigtige mennesker, hvis de indspiller reklamen.
- I burde bruge en berømthed. - Som Shelley Long.
Kan I ikke holde kæft?
Jeg er Harriet Lauler. Jeg er kreativ chef her i firmaet.
Den kreative chef er ansvarlig for de kreative afgørelser i firmaet.
Ikke andre mennesker, der motiveres af pizza og 15 dollars!
Jeg vil ikke gøre det her. For det er tyveri.
I giver mig penge og forventer det her. Det er noget lort.
Jeg vil ikke have jeres penge længere, I holdningsløse skiderikker.
- Før hende ud. - Slip mig, din tåbe!
- De smed hende ud. - Ja.
Det var hendes firma. Hun startede det.
- Hvordan kunne de gøre det? - Hun skræmte dem.
De kunne ikke lide hende, fordi de ikke kunne kontrollere hende.
- Herregud. - Netop.
- Kunne du lide hende? - Jeg respekterede hende.
Jeg frygtede hende.
Hvorfor viser du mig det her?
Skyldfølelse måske. Formodentlig.
Hun blev røvrendt.
Jeg sagde ikke en lyd.
De siger, at rigtig god musik fører en til de steder, man drømmer om.
Denne sang gør det med mig.
Uanset hvad I drømmer om, så fortab jer i den her.
Robin Sands, KOXA.
Jeg vil gerne tale med Robin Sands, tak.
Ja. Hej, det er mig, der er Robin.
Jeg vil gerne have et job som discjockey.
Jeg søger ingen i øjeblikket.
- Jeres lydoverførsel er ikke komprimeret. - Det stemmer.
- Skyldes det jeres Teletronix? - Ja, absolut.
Vi har ikke råd til digitalt udstyr. Og vi vil ikke have det.
- Forhåbentlig ikke. - Netop.
- Hvem er du? - Harriet Lauler fra Lauler Advertising.
Jeg er en ældre kvinde, som du måske har bemærket.
Men alderdom har sine fordele. Min er, at jeg er meget morgenfrisk.
Jeg overtager gerne Dawn Silvers plads.
- Jeg er Dawn. - Nej, du er ude.
Din stemme er svag, og du har kedsommelig smag.
- Hvilken musik ville du spille? - Robin, seriøst?
- Vent lidt. - Det er det forkerte spørgsmål.
- Er det? - Ja.
Hvad er det rette spørgsmål?
Det rette er, hvad jeg ville spille efter Nina Simones "Gin House Blues".
- Hvad ville du spille efter den? - Godt spørgsmål.
Jeg skulle spille "Very Special" med Duke Ellington.
Og så ville jeg spille Van Morrisons "Ro, Ro Rosey".
Og jeg ville afslutte med The Kinks.
Kan du lide The Kinks?
De er det mest undervurderede band nogensinde.
Det siger jeg jo altid, ikke?
Hvem som helst kan vælge en god sang.
Men en sand discjockey interesserer sig for rytmen, rækkefølgen og helheden.
Jeg er interesseret i helheden.
Jeg er meget rig og behøver ingen løn.
Det er jo alle tiders.
- Hvem er det her? - Min praktikant.
- Hvad så? - Hvad så?
- Lad os tale sammen, Harriet Lauler. - Så kører vi.
Tog en kvinde på 100 år lige mit job?
Det er en god tommelfingerregel, at de fleste mennesker er idioter.
Hvis du støder på en idiot, så gør dem ikke opmærksom på deres dumhed.
Det er bedre at behandle dem som et dumt barn, der ikke forstår bedre.
- Så man skal være tålmodig med fjolser? - Netop.
Det her er Harriet Lauler på KOXA.
Vi spiller uafhængig musik for uafhængige sjæle.
Vi indleder jokerweekenden med The Kinks' klassiker...
Harriet.
- Hvem er discjockey? - Jeg er chokeret.
Jeg ville prøve det og arrangerede, at det gik sådan.
- Bare uden videre? - Selvfølgelig.
Må jeg blive og se på?
Jeg skal arbejde, så du kan gå derud og se med.
Eddie Cochran var et godt valg.
Respekt til rockdamen.
- Jokeren. - Respekt.
- Hvor skal I så hen? - Nej.
Jeg arrangerede det hele.
Hvorfor gjorde du det?
- Jeg følte, at jeg burde gøre det. - Nej.
Du må ikke kontrollere mig.
Tager han dig med på en fin restaurant?
- Vi skal på The Cave i weekenden. - The Cave!
Nej, absolut ikke. Det er ikke det rette sted.
Fortæl ham, at du foretrækker Café Bouchon.
- Hvad sagde jeg lige før? - Jeg hørte, hvad du sagde.
Men et rigtigt stævnemøde inkluderer en virkelig god middag.
Det er ikke en date. Vi går ud som venner.
Hvorfor?
Jeg vil ikke ødelægge det, vi har.
- I har jo lige mødt hinanden. - Jeg har hans program.
Så det er der, skoen trykker.
Hvad mener du?
Det viser, at du er barnlig.
"Anne Sherman, henrettet i går for mordet på Harriet Lauler."
"Hendes sidste ord var: 'Det var det værd.'"
Vældig godt, Anne. Fremragende.
- Hvordan har favoritpensionist det? - Hun er krævende.
Jeg mindes alle de uhyggelige historier, som min far fortalte.
- Tak, fordi jeg fik jobbet. - Det var ikke mit valg.
Hun valgte dig. Du burde føle dig...
Nej, sig ikke "beæret."
Hvad siger du til det her?
"Tak, fordi du gav mig chancen
for at blive den første Odom, der ikke vanærer sit slægtsnavn."
Jeg vil ikke sige: "Det var så lidt".
Her er Harriet Lauler, der siger godmorgen.
Hej, chef.
Det har jeg virkelig savnet. Kom ind.
- Flydende frokost? - Min favorit.
- Jeg huskede det. - Ud på terrassen.
Joe. Fortæl, hvorfor du egentlig er her.
Det er originalen.
Gud. Sikke nogle skiderikker.
- Det er de endnu. - Det var heller ikke min bedste stund.
Du ville bare beskytte firmaet. Dit firma.
Du var en satans helt.
"Harriet Lauler, en satans helt." Jeg kan lide det.
Er det originalen? Findes der nogle kopier?
Ja, jeg lavede en kopi til din ven Anne.
Har Anne set det?
...i firmaet.
Ikke andre mennesker, der motiveres af pizza og 15 dollars.
Jeg vil ikke gøre det her. For det er tyveri.
I giver mig penge og forventer det her. Det er noget lort.
Jeg vil ikke have jeres penge længere, I holdningsløse skiderikker.
- Før hende ud. - Slip mig, din tåbe!
Nej, jeg ser mig som en kurator.
Jeg hjælper mine lyttere med at opdage nye sange og artister.
Som en opdagelsesrejsende, der bringer eksotiske krydderier med hjem.
Jeg lyder virkelig som en idiot nu.
Robin Sands, krydderisælger inden for rock and roll.
- Det er ret idiotisk. - Du er morsom.
Hvorfor bliver alle så overraskede, når jeg spøger?
Du skriver jo dødsannoncer.
Jeg er ikke en plaget sjæl. Jeg har et givende job.
Der er et voyeuristisk element, som jeg finder interessant.
Jeg får backstageadgang til en andens liv.
Hvilke karrieremål har folk, der skriver dødsannoncer?
Vil du skrive om berømtheder, når de dør?
Nej, jeg er bare... Jeg er godt tilfreds med mit liv lige nu.
Åh nej. Nej, nej, nej.
Det er ikke sundt at lyve, når du er...
Teknisk set er det ikke en date, men lyv ikke i starten af et forhold.
Harriet, hvad laver du her?
- Har hun sagt, at hun gerne vil skrive? - Ja, hun skriver.
- Nej, hun vil være essayforfatter. - Harriet, hold op.
En essayforfatter er en person, der har en verdensanskuelse.
Sig mig en ting, Anne. Hvad er din...
Hvilket budskab har dine essays?
Det ved jeg ikke.
Jeg tror hende ikke. Gør du?
- Anne, lad os gå. - Nej, jeg vil gerne have et svar.
Hvad vil du sige med dine essays?
Intet.
- Jeg har intet interessant at sige. - Sikke noget pis.
- Harriet, hold nu op. - Prøv ikke at beskytte hende.
Hvis hun vil være forfatter, må hun kunne udtrykke sig.
- Du behøver ikke finde dig i det, Anne. - Nej, han har ret.
- Vend tilbage til din boble. - Hvad er dit problem?
Ambition kastreret af tvivl.
Begær. Mine essays handler om begær.
Det er...
De handler om de ofre, vi gør for at tilfredsstille vores begær.
- Jeg er ked af, jeg spurgte. - Pis af med dig.
Liv! Jeg ser liv!
Du lokker mig til at tale om ting, som jeg ikke vil tale om.
Og så håner du mig. Hvad er der galt med dig?
Rolig, jeg ville bare vide, hvad dine essays handler om.
- De virker så affekterede. - Virkelig?
Jeg har brug for, jeg drages, jeg længes, jeg fortjener.
Og verden er hårdere, end du ventede.
Og mine trofæer. Jeg har ingen trofæer. Jeg burde have fået trofæer.
Set i bakspejlet virker det logisk.
Virkelig? Hvorfor?
Du prøver nok at skrive om dig selv, men du ved intet om emnet.
Pis af med dig, Harriet.
Nå. Har du en titel til din essaysamling?
Har den en titel?
"Andalusien nu".
Betyder det noget særligt, eller er det bare noget, du lige kom på?
Jeg fik en globus af min mor, da jeg var tre år.
Hver aften legede vi en leg. Luk øjnene og snur globussen rundt.
Rør globen, og der, hvor ens finger havnede, skulle man bo en gang.
En aften landede min finger et sted i Spanien.
Min mor fortalte mig, at det hed Andalusien.
Det var det smukkeste ord, jeg nogensinde havde hørt.
Det var sidste gang, vi legede den leg, inden hun...
Hun rejste væk.
Tak, fordi du fortalte det.
- Skal du den her vej? - Ja.
En nekrolog har fire vigtige dele.
Jeg har materiale til tre af dem. Den sidste, der mangler, er familien.
Du må slutte fred med din datter. Det er det eneste, der er tilbage.
- Det er alt, der holder mig tilbage. - Det forstår jeg.
Jeg talte med din eksmand, og Elizabeth bor nogle timer herfra.
- Vi kører derhen. Jeg kører. - I din bil?
Ja, i min bil.
Brenda tager med som støtte. Jeg har ringet til hendes mor.
Hej, hvordan har vi det i dag?
Mr. Sands, kan du lave en blandet cd til mig?
Anne, Brenda og jeg skal køre en tur.
En samling sange, der passer perfekt til begivenheden, tak.
Og hvilken begivenhed taler vi om?
Vi skal besøge min datter, der hader mig.
Godt, lad mig lige være med.
Pensioneret kontrolfreak, en længe tabt datter-
- nekrologforfatteren kører, og den niårige praktikant sidder på bagsædet.
- Det kan jeg snildt finde 37 sange til. - Godt.
- Perfekt. - Jeg er enig.
- Turen tager kun en dag. - Ja, i din beskidte bil.
Jeg har pakket skiftetøj og nogle kanapéer med røget laks
frisk dild, kapers og en smule gedeost.
- Hvad fanden er en kanapé? - Et fint navn for en sandwich.
Vi tager på McDonald's, Brenda.
- Hvem vil have mad fra McDonald's? - Det vil jeg.
- Harriet? - Ja.
Jeg vil ikke have noget. Åh gud.
Lækkert! Rigtig mad til køreturen.
- Det her er bedre end dumme kanapéer. - Amen.
"Jeg var fem år, da cirkusset kom til byen, og seks år, da det rejste."
"Jeg var syv, da jeg indså, at det aldrig ville komme igen."
"Akrobater snurrede med tallerkener og sprang gennem brændende ringene."
"De skabte en verden fuld af magi og mysterier."
"Og i et sky af dieselrøg var de alle borte."
"Tre ringe, to ringe, en ring, ingenting."
"Intet er bedre end et cirkus."
Meget billedrigt og lyrisk. Jeg kan lide det.
- Hvem har skrevet det? - Mig.
- Jeg fatter det ikke. - Det gør ikke noget.
Det handler om mødre og døtre.
- Så du er en digter? - Jeg ved ikke, hvad jeg er, Brenda.
Du må være noget. Gud skabte dig til at blive til noget.
Du er nødt til at være noget.
- Jeg skal tisse. - Værsgo.
Det er intet problem i denne bil.
- Lad venligst være. - Jeg skal tisse lige nu!
Det er ikke morsomt, Harriet. Jeg kan høre dig!
Der er en lille danser udenfor.
Jeg havde et tilbagevendende mareridt
hvor jeg svøbte Elizabeth ind i tæpper og puder.
Jeg pakkede hende ind, holdt om hende og beskyttede hende.
Så kiggede jeg ned og indså
at jeg havde været så overbeskyttende, at jeg havde kvalt hende.
Herregud.
Ja.
Jeg gad vide, hvordan hun er nu.
Hvad hun mener om mig.
Så er det godt, at vi vil finde ud af det.
- Tak. - Det var så lidt.
Ville hun mødes her?
Din eksmand sagde, at hun spiser her hver torsdag klokken 12.35.
12.35? Det er da lidt sært, er det ikke?
- Lad os fokusere på din datter. - Åh gud.
- Goddag, mor. - Goddag.
Skal vi have publikum?
Nej, det her er Anne. Og det her er Brenda.
Jeg har ikke så megen tid. Måske lige til en salat.
- Du er jo lige kommet. - Slap af. Tag en drink.
Skal vi bestille? Undskyld mig! Brenda først.
- Hvordan er jeres hummer? - Nej, ikke hummer.
- Kylling med parmesan. - Ditto.
- Mor. - Salat Nicoise. Ikke rå, men grillet.
Nogle gule bønner, ikke røde. Og lidt kapers.
Jeg tager panzanella. Kapers i stedet for oliven. Hvidløg og ikke rødløg.
Tomaterne skal være modne.
- Og jeg vil have frisk basilikum. - Også her.
- Ved siden af. - Ved siden af.
- Nå... - Nå, hvordan går det?
- Jeg har det fint. - Det lyder godt. Fortæl.
Hvordan skiltes vi? Jo, nu mindes jeg det.
Du sagde, at min kæreste ikke var god nok til mig.
- Du kunne have modbevist mig. - Det var til vores forlovelsesfest.
Ja, timingen var dårlig. Sandt.
Men det var jo første gang, jeg mødte ham.
- Hvorfor mon? - Ja, hvorfor mon?
- Pyt. Det her er så ironisk. - Hvad mener du?
Jeg har været vred på dig al den tid, og så viser det sig, at jeg er som dig.
Nu er du kryptisk, Elizabeth.
Jeg har fået diagnosen tvangsneurotisk personlighedsforstyrrelse.
Det er en tilstand, som vi desværre begge besidder.
- Hvabehar? - Vi tror, at alle andre er problemet.
- Det er oftest sandt. - Vi er besatte af perfektion.
Hvorfor nøjes med mindre? Hvad er der galt med det?
Sygdommen kan behandles.
Du kan lette byrden. Du kan blive glad og tilfreds.
Elizabeth, jeg er den, jeg er.
Du er en bedstemor.
- Virkelig? - Ja.
- Jeg har to sønner. Spencer og Sage. - Vent nu lige.
- Du er vel gift? - Ja.
- Han hedder Josh. Han... - Hvad arbejder du med?
Jeg er neurolog. Nogle mener, at jeg er en af de bedste...
- Er du lykkelig? - ... i landet.
Jeg er lykkelig.
Jeg har et godt liv. Og du burde være en del af det.
Det vil jeg gerne være.
Godt.
Vil du så opsøge en terapeut?
Jeg kan ikke bringe dig med hjem sådan her. Du bør se børnene.
De er helt vidunderlige. Du vil elske dem.
Hvorfor er det morsomt? Jeg forstår det ikke.
Hvad foregår der? Jeg har aldrig set min mor grine.
Hvorfor griner du?
Hvorfor griner du, mor?
- Hvorfor ler du? - Hun griner kun, når hun tager fejl.
Hvad har du taget fejl omkring? Det er en lang liste.
- Jeg tog fejl af mig selv. - Dig selv?
Jeg er ikke med.
Du har en dejlig mand og to fantastiske børn.
- Og du sagde, at du er lykkelig? - Ja.
Det betyder, at jeg var en god mor.
Hvad?
- Jeg lykkedes trods dig. - Nej, takket være mig.
- Hvorfor ville du tale med mig? - For at gøre status.
Det er jo alle tiders.
- Farvel, mor. - Farvel.
Jeg var en god mor.
Harriet, du er noget for dig selv.
Jeg er den, jeg er. Lad os smutte.
- Det er noget galt med bilen. - Det kan ikke overraske nogen.
Kan I lave den til i morgen?
Okay, værelse seks.
- Det er hernede. - Værelse seks.
Overnatning!
Vi skal overnatte!
Tror du, at min far en dag dukker op og vil spise mad med mig?
Jeg ved det ikke. Vil du gerne have det?
Jeg er med. Du ville ønske, at du ikke ønskede det.
- Det er vel sandt. - Jeg forstår det.
Min mor rejste, da jeg var yngre end dig.
Har du set hende siden da?
Nej.
Jeg har heller ikke mødt min far.
Det stinker, ikke?
- Det er hans tab. - Ja.
- Jeg er supersej. - Ja, det er du.
Jeg er supersej. Og det er du også.
Synes du, at jeg er supersej?
Ved du, hvad jeg mener? Skråt op med din mor.
- Hvor skal vi hen? - Det er så varmt.
Vær forsigtig.
Det er så smukt.
Hvad synes du?
Er her ikke pænt?
- Skal vi bade? - Ja.
- Ja, lad os bade. - Kom.
Lad ikke tøjet blive vådt. Læg det til side.
En, to, tre.
Ja.
Det har været den bedste dag nogensinde.
Du har mange gode dage foran dig.
- Vil du have min chokolade? - Nej, ikke mere sukker nu.
Kan du se fuglen derovre?
Undskyld.
Mange tak. Lad os give hånd på det.
Tak, fordi du betalte.
Brenda. Lad os tage et billede.
- En selfie som minde. - Fint nok.
Kald mig fru Langarm.
- Godt, lad os køre. - Jeg vil sidde foran!
Dette er dr. Morgan. Jeg skal tale med Harriet Lauler.
Ring til mig hurtigst muligt. Jeg vil drøfte prøveresultaterne.
Du har hjertesvigt. Det betyder, at mængden af blod, som pumpes rundt
ikke kan opfylde kroppens behov.
- Jeg har ikke et svagt hjerte. - Nej, men det er overbelastet.
Behandling?
Du er desværre ikke egnet til donation.
Hvor langt har jeg igen?
Det er svært at vide med den slags diagnoser.
Hvordan vil det ske?
- Det er også... - Svært at vurdere.
Det er ikke acceptabelt.
Gid, jeg havde bedre nyheder. Jeg er ked af det.
Ordet "beklager" er vel berettiget i dette tilfælde.
Jeg gør mit bedste.
Jeg er pisseligeglad.
Hvad er der?
- Er alt i orden? Hvad er der sket? - Jeg havde ikke andre at ringe til.
- Så du har et svagt hjerte? - Nej, et overbelastet hjerte.
- Og det kan ske når som helst? - Det sagde han.
- I bruseren? - Ja.
- På toilettet? - Ja.
Når du taler med mig, her og nu?
Ja, er det så svært at forstå?
Nej, jeg er bare... Det må være dødssygt.
- Du ved, hvad jeg mener. - Ja.
- Nu må du bare vente. - Det gør vi vel alle.
Anne, dødsannoncen.
- Har du nok materiale nu? - Ja.
- Jeg vil begynde med det samme. - Fint. Tak.
- Så sandt jeg lever! - Ud fra dit udseende er jeg ikke sikker.
Jeg hører, at du er uforskammet som altid.
Jeg ville bede dig om at falde død om, men så gør du det nok. Jeg laver te.
Er du kommet her for at tale om, hvorfor vi blev separeret?
Der er gået 22 år. Jeg har først lige betalt gælden til advokaten af.
- Med mine penge. - Ja. Tak.
Edward, vær lidt imødekommende.
Jeg mente aldrig, at et ægteskab skulle handle om at gå på kompromis.
Kompromiser indebærer, at to personer er ulykkelige i stedet for en.
- Nogle gange fik du din vilje. - Til tider køber ens mand en alpakafarm.
Sommetider køber ens kone verdens mest ukomfortable sofa!
- Det var en kanapé! - Og det er fransk for diskusprolaps.
- Man skal ikke ligge på den. - Det er jo en sofa!
Jeg er så træt, Edgar.
Jeg vidste, hvem du var, da vi giftede os.
Det var mit valg.
Og jeg har aldrig fortrudt det.
Aldrig.
Elizabeth havde intet valg. Hun hang på mig.
- Du gjorde dit bedste. - Nej, slet ikke.
Du var god. Du var bedre end mig.
Du var hendes beskytter. Du var så god en god far.
- Så du har mødt hende? - Ja.
Elizabeth er overbevist om, at du har en psykisk lidelse.
Ja! Det er måske sandt.
Tak.
I LUFTEN
Her er Harriet Lauler, der siger godmorgen, men hvad betyder det?
Du skal ikke have en god dag. Hav en dag, der betyder noget.
Hav en sandfærdig dag. Hav en oprigtig dag. Hav en ærlig dag.
"Hav en god dag." Så bliver du ulykkelig.
Det bør du have i tankerne, når du foretager din hjemmerengøring
dine lektier, kører bil, leger eller arbejder.
Hav en dag, der betyder noget.
Nu vil jeg lytte til lidt musik
og prøve at lade tiden have betydning.
- Er du klar? - Det må du vide.
- Du er en god forfatter. - Hold da op.
Du er en fantastisk forfatter af dødsannoncer.
Godt, det burde jeg have vidst.
Nej, de her er gode. Men de er blot fantasier.
De er en piges fantasier. Du er en kvinde nu.
Skriv om den virkelighed.
Jeg er bange for at begå fejl.
Nej, man begår ikke fejl. Fejltagelser former en.
Fejltagelser gør en klogere.
De gør en stærkere. Og de gør en selvsikker.
Jeg er ikke som dig, Harriet. Jeg er ikke lige så frygtløs.
Jeg vil fortælle dig noget, som jeg aldrig sagde til min datter.
Fald på næsen!
- Hvad? - Mislykkes i stor stil.
- Er det dit råd? - Ja, for du lærer af dine fejltagelser.
Når du mislykkes, er du i live.
- Jeg kan nok ikke skrive din dødsannonce. - Hold op. Det er bare ord.
Ja, det ved jeg. Jeg er bare...
Jeg er ikke parat til at afslutte det kapitel.
Det er mit liv, vi afslutter. Ikke dit.
Ja, men dit liv er meget mere interessant.
Skat, kom her. Dit liv er ikke engang begyndt.
Sådan.
- Det havde jeg lyst til. - Tak.
Okay, vi ses. Nej, jeg spøgte bare.
- Du dufter godt. - Det er vinyl og 90'er-apati.
Tak for kaffe. Jeg vil beholde den her.
Hallo? Harriet?
- Jeg kommer straks. - Når man bander...
Jeg har lært et nyt fantastisk ord. Lortelavine.
- Hvabehar? - Lortelavine.
- Det syntes jeg nok, at du sagde. - Forklar.
Først har du L-ordet.
Så går man et niveau op og får en L-lavine.
Et niveau over er lort.
Men det værste af alt er en lortelavine.
- Var det derfor, du ville tale med mig? - Jeg har faktisk brug for din hjælp.
Den aggressive, offentlige handling, jeg har planlagt
kan sende os i fængsel.
- Hvad med mig? - Ungdomsanstalt.
Og så må du ringe til hendes mor fra fængslet.
"Mesterskurken Harriet Lauler blev dræbt i en spektakulær ildkamp."
- Det kalder jeg en joker. - Det er det unægteligt.
Her er min plan.
Hej. Tak, fordi du kom.
Tag kæden frem, sur den rundt om L'et, og flå det ned. Skynd dig.
- Kom så. - Skynd dig.
- Kom nu, en gang til. - Skynd jer!
- Måske lidt mere til venstre. - Kom nu.
- Godt, ind i bilen. - Skynd jer.
Ind i bilen. Tak, skal De have.
Harriet, hvad i alverden har du gang i?
Noget, som jeg burde have gjort for længe siden.
Jeg vil personligt sikre mig, at ethvert spor af dig slettes fra firmaet.
- Godt, det kan jeg leve med. - Kom, Harriet.
Sømmet i bund!
- Lortelavine! - Lortelavine!
Velkommen til Anne og Brendas show!
Hun sover bare.
Harriet Lauler var så betænksom
at give mig instrukser til sin begravelse.
Meget detaljerede instruktioner.
Om blomster, musik, teksten og alles placering.
Harriet bad mig også informere jer, at hun har testamenteret sit hus
til byen Bristol, så det kan anvendes som et nyt bibliotek.
Et bibliotek, hvor alle bøger skal stå i alfabetisk rækkefølge-
-som begrundet i følgende citat:
"Deweys kommaklassifikation er for tabere."
En betydelige donation er også blevet overdraget til bladet Gazette.
Og jeg skulle sige: "Nu kan du slappe af, Ronald".
Og endelig til Robin Sands og KOXA.
Harriet skænker sin omhyggeligt sammensatte pladesamling til jer
hvilket omfatter alle udgivelser med The Kinks
der er det mest undervurderede band nogensinde.
Og nu har Harriet bedt sin ven Anne Sherman om at tale
i op til tre et halvt minut.
"Som livslang elsker af rock and roll, der blev discjockey i en alder af 81 år
gik Harriet Lauler bort torsdag aften."
"Som grundlægger af Lauler Advertising var hun chef i mange år
for et af de mest succesrige reklameagenturer i staten."
"Hun stod sine gamle kolleger nær."
"I sin sidste tid besøgte hun ofte kulturhuset
hvor hun var mentor for Brenda Wilson fra det sydlige Bristol."
"Hun efterlader sig sin datter, dr. Elizabeth O'Malley, og to børnebørn."
Den her dødsannonce er noget lort. Jeg skrev den.
Sandheden er, at jeg aldrig havde troet, at jeg efter et par uger
ville stå her og tale om en kvinde, som jeg virkelig elskede.
En kvinde, der gav mig lyst til at sige op på mit arbejde.
En kvinde, der fik mig til at føle mig værdiløs.
Men sådan betragtede hun mig ikke. Eller nogen af jer.
Hun ville bare have os til at være den bedste udgave af os selv.
Fordi hun så hvilke kvaliteter, vi havde
som vi selv overså, og det...
Det er noget helt utroligt.
Så...
Det er godt, at vi kendte Harriet Lauler, og det stinker, at hun døde.
Når alt kommer til stykket, er det eneste, som jeg burde sige
at hun aldrig vil blive glemt.
Det er det bedste, vi alle kan håbe på. Aldrig at blive glemt.
Harriet Lauler levede sit eget liv.
Og jeg vil ære hendes minde ved at gøre det samme.
SHERMAN, ANNE LOS ANGELES-ANDALUSIEN
FØR AN, OG DE VIL FØLGE
"Det her er ikke min opsigelse. Det er min dødsannonce."
"Pigen, der arbejdede for dig i syv år, er død og begravet."
"Hun efterlader sig et liv fyldt med ubeslutsomhed, tvivl og frygt."
"Hun kommer ikke til at blive savnet. Ingen vil sørge over hende."
"For hun levede aldrig rigtig."
"Men det gør hun nu. Og hun har hele livet foran sig."
"Et helt liv, som venter på at blive udfyldt."
Tekster: Jakob Mølbjerg www.sdimedia.com